ОБИТАНИЕТО В КЪНЕКТИКЪТ
Филмът е заснет по действителен случай.
Втора сцена.
Снимаме.
Защо мислите, че това се случи точно на Вас?
Имате предвид защо лошите неща се случват на добрите хора?
Това е въпросът, нали? Защо точно ние?
Всички искат да разберат това.
Преместихме се в нова къща, защото тогава имахме нужда от това.
Не сме го искали и не сме го заслужили.
Истината е, че не знам защо ни се случи това.
Бяхме едно обикновено семейство като всички останали.
Докторите не вярваха, че ще оцелее,
и всеки, който има болно дете,
разбира какво е чувството. Ти се опитваш да го задържиш,
но нещо от другата страна го дърпа...
Това стана и в онази къща.
Моля те, Боже, не го карай да страда.
Моля те, дано мине добре или никога...
Знаеш ли, чувал съм, че да си говориш сама е първата стъпка към лудостта.
Не си говорех сама, говорех на Бог.
Да заплашваш създателя на вселената ми изглежда като втората стъпка.
Това едва ли е добре. - Не го заплашвах.
Просто исках да му кажа колко си важен за мен.
Отбий, мамо. Не ми е добре. - Много забавно.
Говоря сериозно. Лошо ми е.
Нищо сериозно, само не гледай, мамо! Добре съм.
Ела и ме хвани!
Здравей, мамо.
Добро утро. - Добро утро.
Не съм чул кога си се прибрала. В колко часа пристигна?
Около 4.
Мили Боже, знаех, че има доста път, но чак пък да ти отнеме 8 часа...
Наистина ли искаш да знаеш колко пъти спирахме, за да повръща?
Боже мой...
Как е сега?
Добре е. Мисля, че все още спи.
Аз ще приготвя закуската. Ти по-добре иди да си легнеш.
Уенди ще ми помогне. Пък и съм напрегната след дългото шофиране.
Добро утро, лельо Сара. - Добро утро, скъпа.
Съжалявам за бъркотията... - Вкъщи е по-зле.
Занеси това на гладниците. - Добре.
Това не ми харесва. Някоя нощ може да си толкова уморена,
че да загубиш контрол над колата.
Само ако можехме да се преместим там. - И какво?
Да плащаме и ипотека, и наем?
Сега, след като и Уенди и Мери живеят при нас...
Едната се грижи за децата, а другата е истинско ангелче.
Знам, но всичките ни пари отиват за лечението. Не бяхме предвидили...
Никой не може да предвиди, че детето му ще се разболее от рак.
Знаеш, че нямах това предвид.
Знам.
Права си. Нека се преместим.
Да наемем някоя къща в Кънектикът, близо до болницата.
Но какво ще правиш ти? Как ще плащаме наема?
Ще идвам през уикендите.
Може да преипотекирам старата ни ипотека.
Ще се справим, нали? - Със сигурност.
Болница Свети Майкъл, Гоутсууд, Кънектикът, 27 юни, 1987г.
Ще се видим после.
Може да получи изгаряния и зачервявания по кожата.
Или да стане на мехури, както при силно изгаряне на слънце.
Днес повърна два пъти.
Това са мъртвите клетки, които започват да се обновяват.
Опитваме се да накараме тялото на Мат да се бори.
Но битката едва сега започва. - Точно от това се страхувам.
Отговаря на изискванията за лечението, Сара. Това е хубаво.
Постъпила си правилно, като си го довела тук.
Знам.
Не искам да ви губя времето. Колко искате за къщата?
Ще ви я дам безплатно за първия месец,
стига да не се налага да довършвам тази табела.
Просто се нуждае от малко любов и грижи,
както и от някое добро семейство, което да внесе малко живот.
Значи нямате нищо против децата? - Закъде сме без тях.
Идеална е. Точно това, от което се нуждаем.
Просторна е, цената е приемлива... Чудя се къде е уловката?
Ами...
Къщата си има минало.
Видях една, която беше почти идеална, но...
Просто...
Не беше това, което търсим.
Казаха, че може цялото тяло да те боли, но не и че ще повръщаш.
Докторът казва на един пациент: "Имам лоши новини за теб.
Болен си от рак и страдаш от Алцхаймер. "
А пациентът отговоря:
"Е, поне нямам рак. "
Поне този път няма да ти опада косата.
И това е нещо.
Донесох ти един дюшек. Можеш да го сложиш на пода.
Не знам как да ти се отблагодаря. - Не се притеснявай.
Това са ключовете. - Благодаря.
Включено ли е отоплението? - Доста е топло вътре.
Влизайте и се настанявайте. Аз ще взема това.
Не знам. Наистина беше много зле.
Къщата ми харесва. Имахме нужда точно от нещо такова.
Тъй като ти не беше тук, сама взех решението.
Болеше го прекалено много. Не можех да го карам да търпи още 8 мили.
Страхотно...
Добре ли си?
Да, просто сънувах кошмар.
Добре.
Разгледай къщата. Избери си стая.
Изпий това.
Не е толкова лошо.
Наздраве! - Продължавай да си вярваш.
Чудесно. Някога пила ли си го?
Мат?
Мат, избра ли си стая?
Да.
Или по-скоро тя ме избра.
Как така тя те е избрала? - Не знам, сигурно е от лекарствата.
Не знам какво говоря.
Коя стая си избра?
Тук долу?
Не. - Защо?
Хубава е, прохладна е. Дори си има собствена баня.
Няма да се налага да ме слушате. - Не е нужно да се криеш от нас.
Просто фактът, че всички ме слушат, докато повръщам,
ме кара да се чувствам още по зле.
Какво мислиш, че има там вътре? - Нямам представа.
Здравейте, има ли някой? - Добре ли си? Изплаших се.
Ехо? - Тук долу сме.
Който се качи първи, първи ще си избира стая!
Мери, изчакайте докато леля Сара и чичо Питър дойдат
и ни покажат кои са нашите стаи! Мери!
Не е честно! Аз искам тази стая! - Малки чудовища.
Не! Внимавай! - Държа я.
Няма да умра, ако пренеса една лампа или пък празен куфар.
Нямах това предвид.
Притесних се да не одраскаш пикапа.
Върви. - Добре.
Малко е тъмна, но все пак някога и аз бях тийнейджър.
Какво има там вътре?
Не знам. Не мога да отворя вратата.
Добре...
Дръжката се върти, но...
Сигурно са го използвали като склад.
Има страхотна стая за Били.
Както и за Мери.
А тази...
Мисля, че тази е идеалната за теб.
Защо точно тази? - Защото има невероятна гледка.
Просторна е.
И има огромен гардероб.
Харесва ли ти? - Да.
Все още не разбирам защо искаш да останеш тук долу?
Мамо! - Какво има?
Добре ли си?
Да. Благодаря, че чистиш стаята ми.
Няма проблем.
Защо си сложила чиниите обратно горе? - Моля?
Извадих чиниите, а сега са си обратно на мястото.
Не съм ги докосвала.
Добре ли си?
Вината е моя.
Прекалено са тежки... - Не, не са. Не ги изпуснах...
Как тогава...? - Не знам, аз...
Току-що бяха там горе, аз просто...
Знаеш какво каза доктор Брук. - Да, знам какво каза.
Каза, да не губя контрол, ако започна да виждам разни неща.
Но ако... - Не виждам никакви такива неща.
Просто съм изморен. Сложих чиниите прекалено близо до ръба...
Кажи ми, ако нещо такова се случи.
Обещаваш ли? - Да, обещавам.
Съжалявам, че счупих чиниите.
Всичко е наред.
Хванах те!
Бургерите! Чакайте!
Ела да ме хванеш! - Идвам!
Помниш ли, когато ходехме на къмпинг? Беше още малък.
Всяка нощ...
Заспиваше, броейки звездите. Така и не ги преброи.
Това направо те побъркваше.
Повечето от звездите, които тогава гледахме, вече са мъртви.
На мен ми изглеждат съвсем живи.
Това е просто защото още не го знаят.
Здравей. Добре ли си?
Да, всичко е наред.
Сигурен ли си? - Да.
Добре.
Дай пет! Горе! Долу! Прекалено си бавен.
Обичам те.
Това е нещо като ваканция.
Ако Мат не беше болен...
Имаш собствена стая, като голямо момиче...
Сигурна ли си, че няма да те е страх, ако си съвсем сама?
Играчките ми са с мен. - Добре.
Хайде.
Лягам аз сега да спя, моля Бог да пази моята душа,
ако смърт постигне ме, докато спя, моля Бог да вземе моята душа! Амин!
Да не позволим на душите да си идат.
Не е контактен дерматит.
Нараняванията преобладават в дадена част на тялото.
Нормално е.
Няма температура. Отлично. Вече не ти се гади толкова. Добре.
Дори вече имаш апетит. Отлично. Някакви халюцинации?
Или другия аномалии в поведението?
Има ли?
Не.
Значи можем да преминем към втория етап от лечението.
Внимателно.
Внимавай къде стъпваш.
Почти стигнахме.
Благодаря.
Забравих си портмонето. Веднага се връщам. Стой тук.
Добре.
Мамо?
Сините, които пие за повръщане? 25 долара едното?
Знам, опитах. Питър, чаках един час.
Мат?
Мат, къде си?
Тук вътре съм.
Как влезе тук?
Какво е това място?
Скачай горе.
Искаш ли да те повозя?
Намали!
Мат!
Спри!
Искам да сляза!
Спри!
Мат!
Какво става тук? - Какво ти става?
Сигурно съм я разхлабил.
Мили Боже.
Сега разбирам защо наемът е толкова нисък.
Какво точно знаеш и от кога го знаеш? Боже!
Да знам какво? - Какво всъщност е била тази къща.
Не каза ли, че не трябва да живеем в лъжи.
Това беше преди да се превърнеш в пияница и лъжец!
Добре, но вече не съм такъв.
Знам.
Съжалявам, Питър.
Прав си, трябваше да ти кажа, просто...
Трябваше ни къща и тази изглеждаше идеалната.
Вече всички знаем, че това място е било погребално бюро.
Какво толкова?
Вече не е такова и не е било от дълги, дълги години.
Това е просто къща,
направена от тухли, пирони и дървени греди.
Сега това е нашият дом, докато Мат приключи с лечението в болницата.
Знам, че всички сме много изнервени,
затова трябва да се държим заедно, като един отбор.
Кой иска да каже молитвата?
Мат?
Мат! - Джона! Джона!
Скъпи?
Добре ли си?
Мат?
Какво има? - От лекарствата е.
Вие нищо ли не видяхте?
Ела.
Какво стана?
Помниш ли онази книга, която четяхме като малки?
Онази със странните картинки?
"Човекът, който не беше там. " Обичах тази книга.
Да, спомням си.
Качвах се нагоре по стълбите и видях човек, който не беше там.
Днес отново го нямаше. - Как искам да си отиде завинаги.
А помниш ли другата?
Може би. Коя друга?
Било слънчев ден, но посред нощ.
Две мъртви момчета започнали кавга.
Изправили се един срещу друг.
Издърпали шпагите и се проболи един друг.
Глух полицай чул шума. Дошъл и убил двете мъртви момчета.
Мат, плашиш ме.
Добре дошла в клуба.
Това поне не те заболя.
Сънуваше. Дишаше тежко...
Това означава, че сънят е бил или много лош, или много хубав.
Вече съм по-добре.
Не знам. Напоследък ми е доста трудно.
Защо?
Някога виждал ли си разни неща?
Като да чуваш разни неща, които знаеш, че не са там?
Не си и помисляй да им казваш, дори и да виждаш разни неща.
Няма да те разберат.
Помня, когато съпругата ми беше на смъртно легло...
През целия ден стоях до нея, молейки се, плачейки.
Но тя никога повече не погледна към мен.
Оглеждаше се наоколо.
Оглеждаше цялата стая.
А всъщност бяхме сами.
Или поне аз така си мислех.
Тя беше в същото положение като нас.
Близо до смъртта.
Знаеш ли какво да правиш, когато си толкова близо до смъртта?
Не.
Не се страхувай от злото.
Ако искаш да поговориш с някого...
Просто се обади. Независимо кога.
Наистина ли трябва да се върнеш точно тази вечер?
Ако не съм там на сутринта, ще наемат друг, и тогава...
Гордея се с теб. - С мен?
Да. - Какво толкова съм направил?
Затова че работиш толкова.
Както и че спази обещанията си.
Ти си непослушен. Не можеш да си играеш с тези.
Това е мое.
Ти си лоша кукла! Каза, че ще помогнеш на Мат да се оправи!
Каза, че ще му помогнеш, но излъга! "Не съм излъгала!"
Напротив, излъга!
Бихте ли светнали лампите?
Благодаря!
Мат?
Ела, скъпи. Ела.
Внимавайте! Внимавайте с млякото.
Били, говоря сериозно.
Глупачка ли е Мери? - Не.
Били с гумена глава ли е?
"Разбира се, че да, скъпа моя. "
Яжте, яжте!
Престанете. Трябва да тръгвам за работа.
Слушайте Уенди!
Съжалявам, скъпи.
До после, мамо!
Бъдете послушни или ще се разправяте с мен!
Ясно?
Шегувам се.
51, 52...
...53, 54, 55...
...56, 57, 58, 59, 60.
Идвам!
Джона!
Къде си, синко?
Ела тук!
Недей! - Никъде няма да ходиш!
Съжалявам!
Уенди?
Уенди! Помогни ми! Уенди!
Мили Боже! Оставете ме намира!
Всичко е наред.
Хайде, да вървим. Били, ела.
Всичко е наред, синко.
Не знам към кой друг да се обърна. - Радвам се, че се обади.
Постоянно са около нас, през цялото време.
Живите и мъртвите.
Невидими за всички...
За почти всички.
Ние не сме като останалите хора.
Повечето хора прекарват живота си здраво вкопчени в този свят.
Въпреки това един ден просто преминават от другата страна.
Нашият път е далеч по-дълъг.
Прекарваме много време на границата между двете.
Въпреки това само едно нещо има значение.
И какво е то?
Трябва да разбереш какво иска от теб.
Какво искаш от мен?
Всъщност това ми беше любимият филм.
Мамо? - Лельо Сара?
Мамо!
Трябваше да ми кажете. Може да е признак,
че болестта се разпространява към мозъка.
Минималните нива на остатъци не са превишени. Няма ракови образувания.
Каквато и да е причината за поведението му, не е тази.
Страхувам се да не полудее, преди да се е подобрил.
Това е решителният етап. Той е идеалният кандидат за това лечение.
Годините минават и поведението се променя.
Поведение?
Собственото му семейство се страхува от него.
Къде е пикапът ти?
Продадох го.
Защо не ми каза? - Току-що го направих.
Днес платих сметките за месеца и вноската за ипотеката.
Както докторът каза - поведение.
Скъпи.
Съжалявам, просто много те обичам.
Мамо, любовта ти боли.
Мамо, аз просто...
Исках да знаеш, че ако... - Ако какво?
Ако умра. - Няма.
Вината няма да е твоя.
Не.
Не, не можеш да го вземеш.
Не можеш да ми отнемеш сина.
Скучно ни е. - Моля те, играй с нас.
Защо не помолите Мат?
Да, защо не помолите Мат?
Добре ли си?
Много добре.
Добре, ще броя до 30.
Да видим дали този път ще намерите някое ново местенце за скривалище.
Мат.
Вървете.
1, 2, 3, 4, 5...
Има място и за мен. - Намери си друго скривалище.
...29, 30. Готови ли сте? Идвам.
Пуснете ме да изляза!
Помощ!
Пуснете ме! Пуснете ме да изляза!
Какво стана? Какво? Ела тук.
Какво? Какво има? Какво?
Добре.
Мери? - Тук съм.
Боже мой! Добре ли си?
Почакай, внимавай! Подът е изгнил.
Изгнил? Къде? - Със сигурност тук,
където е пропаднал кракът на Мери. - Стой там.
Добре ли си? - Буболечки.
Ела насам. Добре ли си?
Какво е това?
Боже.
Какво е това?
Да вървим. Играта свърши.
Боже, всички са...
Мъртви.
Колко жалко. Това сигурно са единствените им снимки.
Какво е това?
Не знам.
Добре ли си? - Да.
Тези снимки са много странни. А тази сигурно е подправена.
Нека погледна.
Какво има?
Нищо. - Хайде, Мат.
Дай ми шанс.
Видях го. - Стига!
Дадох ти шанс...
Съжалявам, просто... Продължи.
Моля те.
Мислех, че халюцинирам, но наистина виждам това момче.
И то почти всеки ден откакто сме тук.
Една нощ се събудих. Чувствах се все едно той е вътре в мен...
Сякаш гледа през моите очи.
Било слънчев ден, но посред нощ.
Две мъртви момчета започнали кавга.
Двамата с него сме просто две мъртви момчета.
Може би това място е обитавано от духове.
И все пак трябва да разберем кой е оставил тези неща под дъските.
И защо? - Да, но как?
Не казвай на никого, но из цялата страна има едни сгради,
в които се пазят тайни знания. Тези сгради се наричат...
Библиотеки.
Погледни тук. "Случай на Материализация. "
Това е Рамзи Ейкмън, а това е била неговата морга.
Имал е много интересно занимание -
изследвал е способностите на медиумите.
Мъртвото момче, което виждаш, се е казвало Джона.
Бил е асистент на Ейкмън, както и медиум.
Смятало се, че чрез Джона установявали връзка с мъртъвци.
Хора се стичали, за да говорят с мъртвите си съпрузи и съпруги.
Или за да разберат къде леля Мейм е скрила семейното богатство.
Ейкмън твърдял, че е открил начин как да усъвършенства сеансите.
Вече не само се свързвал с мъртвите, но и карал разни неща да се появяват.
Какви неща? - Ектоплазма.
Какво е ектоплазма?
Мистериозно протоплазмено вещество, излизащо от телата на медиумите.
Също като това на снимките от кутията.
От направените снимки се вижда, че ектоплазмата е желатиново вещество,
излизащо през естествените отвори на тялото на медиума.
От устата, ушите, носа, очите. Дори от по-малките отвори.
Ейкмън извършвал всички тези сеанси в тази къща.
Хора от всички краища идвали, за да се убедят.
Дори професори от Харвард и други такива.
Ейкмън и Джона били известни със сеансите си.
Знае ли се какво е станало с него?
Тук историята започва да става още по-странна. След един от сеансите
които Ейкмън водел и на които Джона бил медиум,
четиримата седящи и Ейкмън били намерени мъртви.
Причината за смъртта не е изяснена. - Значи Джона ги е убил.
Не се знае. Няма и следа от него.
Изчезнал внезапно. Никой повече не го е виждал.
До сега.
Ето я и най-странната част от цялата история. 30 години по късно,
когато започнали да разширяват главния път, се наложило
да го прекарат през гробището. - Минавали сме от там милиони пъти
на път за болницата. - Там е работата.
При опитите си да преместят някои от плочите, открили нещо странно.
Или по-точно не открили... - Какво?
Стотици тела, които се предполагало че са там, ги нямало.
В празните ковчези имало само торби, пълни с пясък.
Някой откраднал телата. - Ейкмън.
Или Джона. Или Ейкмън, или Джона.
Вероятно, но защо ще го правят?
Не знам. Но мисля, че познавам човек, който би могъл да знае.
Удивително. - Мислиш ли, че е истинска?
Виждал съм много имитации, но съм виждал и истински.
Веднъж в Париж...
Беше най-ужасното нещо, което някога съм виждал. Но не беше чак такова...
Трябва да е бил много могъщ медиум.
Какво е това? - Клепачи.
Човешки клепачи.
За какво служат? - Черна магия.
Оскверняване на трупове. Това е отвратителна магия. Търсене на сила,
с която се управляват телата чрез малка частица от тях.
Защо точно клепачи?
Добър въпрос.
Съществува традиция да се затварят очите на мъртвите,
за да могат да почиват в мрак.
Махайки клепачите, те държат очите им отворени. Искал е да виждат.
Може би е възнамерявал да ги направи свои пазачи.
Да пазят къщата.
Или пък тайните му.
Мисля, че телата трябва да са някъде тук.
Принадлежали са на онези хора, а той ги е използвал.
Мисля, че Ейкмън е възнамерявал да увеличи силите на Джона.
За тази цел използвал сеансите.
По някакъв начин е отделил духовете от техните тела, като по този начин
е увеличил силите му, вероятно е било ритуал или светотатство.
Може би са заровени някъде извън къщата.
Нека да се помолим за всички души, които са починали тук.
Както и за момчето.
Мамо?
Върни се. - Мамо?
Моля те, помогни ми.
Мамо. - Помогни ми.
Мат!
Кой сте Вие?
Какво правите в къщата ми? Мат? - Аз съм почтен човек.
Всичко е наред. Ние го помолихме да дойде.
Помолили сте го? Напуснете къщата ми!
Срещнахме се в болницата. Лекувам се.
Вън! - Искаше съвет.
Малко е трудно за обяснение. - Опитайте.
Мисля, че в тази къща има нещо зло...
Нещо, което не е живо, но и не е преминало в другия свят.
И иска синът Ви.
Това е опасно за някой, който е толкова близо до смъртта.
Той не е. - И аз така се надявам.
Но кажете ми, не усещате ли нещо странно?
Не знам за какво говорите.
Оценявам загрижеността Ви, но точно сега нямаме нужда от помощта Ви.
Ще Ви помоля да си вървите. - Разбира се.
Не сте сами.
Питър?
Мат?
Шегуваш се.
Ехо! Има ли някой вкъщи?
Всички лампи светят!
Защо всички лампи светят?
Това е абсурдно!
Всички в тази къща спят на светнати лампи и искам да знам защо.
Пиян е.
Защо да не запалим огън и да изгорим всички пари?
Всичко е наред.
Изплащам ипотека, а сега трябва да плащам и наем.
Ето още една.
Боже!
Във всяка стая има светната лампа!
Ето така.
Спете на тъмно!
Така.
Вече няма лампи.
Питър.
Това беше жестоко и детинско от твоя страна.
Изплаши всички в къщата.
Недей.
Семейството ти се нуждае от подкрепата, не от самосъжаление ти.
Ако отново се напиеш, не се прибирай вкъщи.
Мат?
Съжалявам, просто не знаех на кой друг да се обадя.
Няма проблем.
Сигурен ли сте, че сте готов за това? - Имайки предвид ситуацията,
аз съм в подходящото положение за справяне с духовете.
Какво е това?
Железни магнити. Желязото предпазва от злото.
Не случайно решетките на килиите на затворниците са от желязо,
не само за да задържат телата, но и злото, което се крие в тях.
Какво търсите? - Къде е починал.
Понякога, когато смъртта е насилствена или изпълнена с гняв,
или страх, или пък някакво силно чувство,
духът не преминава в отвъдното.
Затова покриваме огледалата или светваме лампите -
за да могат сенките да намерят своя път.
Къща, в която са затворени духове, не е точно обитавана от тях,
а по-скоро обладана.
Какво има там долу?
Стаята на Мат. Там някога са...
Не давайте на децата да слизат надолу по стълбите.
Той е тук. Виждаш ли го, Мат?
Не виждам нищо.
Понеже сте здрава и не можете да видите нищо.
Значи тук си затворен.
Не се безпокой.
Каквото и да си направил, ние не сме тук за да те наказваме.
Искаме да те освободим.
Като птица, затворена в клетка.
Сигурно има и друг изход.
Може би от другата страна на тази стена.
Трябва да изнеса останките му от къщата.
Спрете!
Спря.
Мат ще се оправи ли? - Да.
В къщата е спокойно.
Но трябва да Ви предупредя, че понякога е възможно
да се появят нещо като вторични трусове.
Но не се тревожете.
Ще премине за ден, най-много два.
Добре.
Благодаря Ви.
Всичко е наред.
Иска ми се да можех да кажа, че е било удоволствие за мен, но...
Ще можете ли да карате? - Всички сме в Божиите ръце.
Остават още 5 дни до Деня на родителите. Нямам търпение.
Искам да ти покажа толкова много неща, татко.
Ще видиш как стрелям с лък.
И колко бързо плувам. Също така има и състезание за бащи и синове.
Ще бъде страхотен ден. Обзалагам се, че ще победим всички останали.
Освен ако вече не си прекалено стар и не се откажеш.
По-добре да тръгвам. Чао, татко.
Каквото и да имаше в тази къща, вече си отиде.
Всички сме имали тежки нощи.
Стойте тук!
Мили Боже!
Боже мой! Какво си направил?
Тръгвам с тях. Веднага щом се върна се махаме от тук.
Сър?
Ще започнат да те преследват.
Излез от тук.
Някой да ми помогне.
Моля ви! Някой да ми помогне.
Къде е Мат? - В болницата.
Докторите ще се погрижат за него.
Здравейте, в момента не сме си вкъщи. Моля, оставете съобщение.
Благодаря.
Ужасно съм грешал! Ейкмън не е махал клепачите на мъртъвците,
за да могат да виждат, а за да не могат да бъдат виждани.
Всички тези липсващи тела, всички тези бедни и измъчени души
са все още там, в къщата.
Но момчето не е било зло.
Опитвало се е да ги освободи. Всъщност съм освободил него.
Сега единственото, което им е останало, е гневът им.
Трябва да се махнете от там!
И то веднага!
Съжалявам.
Всичко е наред. Важното е, че сега си тук. Само това има значение.
Сега е по-спокоен и се чувства добре.
Почистихме раните.
Опасявам се, че новините не са добри.
Болестта е напреднала. Лечението няма ефект.
Колко още мислите, че ще живее?
При тези показатели не знам как още е жив.
Може да стане и тази вечер.
Няма как да знаем със сигурност.
Може ли да го видим?
Разбира се.
Не може да е далеч.
Обажда се доктор Брукс, свържете ме с охраната.
Мат?
Ела.
Искаш ли да поиграем на криеница? Върви!
Трябва да се махнем от тук! Хайде! - Какво става?
Трябва да тръгваме. Трябва да... Мат! Недей!
Излезте! - Мат!
Вън!
Мат, недей!
Вървете! Каквото и да става, не им позволявайте да изгасят огъня!
Ами ти? - Аз вече съм мъртъв.
Мат, излез от там! - Мат!
Ще го открием.
Мамо! Татко!
Къде е Мат? - Вътре!
Нищо не разбирам. Вие казахте, че всичко свърши.
Мат се опитва да сложи край на всичко това.
Трябва да вляза вътре! Пуснете ме да вляза! Трябва да спася сина си!
Огън. - Моля ви, пуснете ме!
За да освободи душите.
Какво още чакаме? Хайде! Мат!
Мили Боже.
Тук съм.
Господ е мой пастир, няма да остана в нужда.
На зелени пасбища ме води.
Той ме води при тихи води...
Освежава душата ми.
Води ме в пътеки на правда...
Той помогна на сина ми.
Тук сме!
Мат.
Внимателно.
Хайде, отвори очи.
Ще се оправи.
Не, дръж се.
Отвори очи!
Хайде, Мат! Дишай!
Обичам те.
Отвори очи, Мат.
Обичам те толкова много!
Хайде, Мат, отвори очи!
Моля те!
Хайде!
Ще се оправиш!
Той е добре.
Не ме интересува дали някой ми вярва или не.
Знам какво се случи.
Докторите и медицинските сестри знаят. Семейството ми знае.
Синът ми е жив...
И е здрав.
Само това има значение.
Хората казват, че "Неведоми са пътищата Господни".
Но не винаги ти казват колко "неведоми" биха могли да бъдат.
Считай се за предупреден.
Ракът на Мат изчезна и той се възстанови напълно.
Къщата на Ейкмън беше възстановена и продадена.
Никой от следващите обитатели не се е оплаквал от странни събития.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam